Як повідомляється у соцмережі БФ «Сталеві», відео зняті за ініціативою учасника оборони Маріуполя Сергія «Волини» Волинського.
Режисером став відомий кліпмейкер та документаліст Алан Бадоєв.
«Полон – це пекло! Рідні полонених також страждають, не знаючи, коли знову побачать своїх близьких, чи побачать взагалі. Це важко уявити, але кожен день, кожна хвилина – це боротьба за виживання свого рідного Героя, за надію, за право повернутися додому. Ми не маємо права забувати про наших полонених братів та сестер, які знаходяться у цій темряві. Кожен із них – це світло, яке має повернутися до своїх рідних», – написав Сергій Волинський.
Бадоєв також прокоментував свої роботи.
«Я не уявляю, як це можливо — щодня дивитися на одну й ту ж стіну, на одну й ту ж тріщину на ній, на одну й ту саму запліснявілу пляму… Не уявляю, про що думають наші полонені хлопці та дівчата. Мабуть, найдорожче, що в них є, — це думка про те, що ми чекаємо на них і робимо все можливе, щоб вони були на свободі. Волина стверджує, що в російському полоні живі заздрять мертвим, але сила духу заставляє жити! Пам’ятаємо про полонених та підтримуємо їх родини!», – написав він.
Так, у дописі до першого відео зазначається:
Що ви бачите у цьому відео? Що відчуваєте, коли дивитесь? Клітка полону — це те, що заковує в неволі тисячі українських захисників та їхніх родин. Щодня вони починають свій нескінченний день з
жорстоких випробувань та пекельних мук. Наші Воїни — залізні щити України, які протягом 86 днів у кільці ворожого оточення стійко тримали оборону Маріуполя!
Сьогодні ми хочемо нагадати, що багато з тих непохитних захисників досі затиснуті у клітку полону. Ми вшановуємо кожного закатованого в полоні Воїна. Паʼмятаємо про кожного полоненого Героя. Не забувай про полонених. Закликаємо тебе поширити відео на знак підтримки військовополонених та їхніх родин. Вони в полоні — щоб ти був вільний.
Щемливим є і другим ролик та допис до нього:
Полон – це пекло!
Рідні полонених також страждають, не знаючи, коли знову побачать своїх близьких, чи побачать взагалі. Це важко уявити, але кожен день, кожна хвилина — це боротьба за виживання свого рідного Героя, за надію, за право повернутися додому. Ми не маємо права забувати про наших полонених братів та сестер, які знаходяться у цій темряві. Кожен із них — це світло, яке має повернутися до своїх рідних.
Відомо, захищаючи країну на війні загинуло двоє випускники столичного ВНЗ.